![](https://informweek.com/wp-content/uploads/2020/10/Tokar_1.jpeg)
Облаштування майстерні – справа відповідальна, тому ми зібрали всю інформацію, що необхідна для вибору та вдалої покупки.
Серед сучасних станків для металу і дерева малоймовірно знайти обладнання з більш довголітньою і насиченою подіями історією, ніж токарний станок. Його навіть називають «праматір станків». Під цією поважною назвою маємо на увазі той факт, що подібним приладом користувалися ще древні єгиптяни і майстри Піднебесної.
Та навіть і зараз, найбільшу нішу серед станкового обладнання у промислових цехах і домашніх майстернях займає саме він – незамінний токарний станок.
Токарний верстат – агрегат багатофункціональний. Його використовують для обробки циліндричних, конусних деталей, тіл обертання. Він виконує багато функцій – фрезування, торцювання, заточування, свердління, нарізання різьби, шліфування різноманітних деталей. Токарний станок може обробляти як метал, так і дерево, тільки верстат для цих двох матеріалів має деякі відмінності. Токарні станки по дереву не потребують охолодження, потужність їх трохи менша за верстали для металу.
Конструкція токарного станка складається з таких елементів:
- станина – основа верстата, на ній знаходяться усі важливі компоненти;
- передня бабка – елемент, який утримує та переміщує заготовку;
- задня бабка – слугує для утримання заготовки з іншого боку;
- каретка супорта – тримач різця, який знаходиться між двома бабками;
- електричний двигун – з’єднується зі шківом та створює кругові рухи.
До групи агрегатів належить токарно-гвинторізні, свердлильні, розточені, шліфувальні, хонінгувальні та інші станки, які можуть обробляти метал, також ці агрегати можуть обробляти дерев’яну поверхню.
Основні види токарних станків
Усі станки, які здійснюють обточування простих і складних тіл обертання, можна поділити на три основні категорії:
- Настільний;
- Напівпрофесійний;
- Промисловий.
Настільними такі станки називаються по тій причині, що вони встановлюються на верстак або стіл. Це маленькі токарні станки, їх вага не перевищує 40 кг. Ви можете придбати якісний токарний міні станок з хорошими технічними характеристиками за доволі прийнятною ціною.
Напівпрофесійні токарні станки можна використовувати як для приватного будинку, так і для професійних підприємств. Вага таких агрегатів складає від 40 до 100 кг, а їх потужність – від 0,5 до 1 кВт. Подібні верстати чудово підходять для обробки невеликої кількості заготовок.
Промислові токарні станки – це професійні агрегати, які використовуються для обробки великої кількості заготовок, вони розраховані на велике навантаження.
Як обрати токарний станок
Критерії вибору токарного станка виглядають наступним чином:
- потужність;
- розміри та вага агрегату;
- товщина оброблюваного матеріалу;
- швидкість, з якою обертається двигун;
- максимальна товщина оброблюваних заготовок;
- функції станка.
Потужність двигуна залежить від того, до якого класу належить станок – побутового, напівпрофесійного чи промислового. Для домашньої майстерні, де плануються невеликого об’єму роботи, підійде станок потужністю до 500 Вт. Для напівпрофесійного агрегату підійде токарний верстат, двигун якого має потужність від 500 до 1000 Вт. Для професійного інструменту притаманна потужність більше за 1000 Вт.
Чим більшу потужність має станок, тим він і важкіший. Але велика маса станка не заважає, а навпаки, допомагає у роботі, адже вона знижує вібрацію. Від розмірів буде залежати довжина заготовки.
Перед тим, як обирати станок, потрібно визначитися, який розмір буде мати заготовка та від цього відштовхуватися. Наприклад, побутові моделі можуть обробити матеріал довжиною не більше 0,5 м.
Робота двигуна впливає на якість та швидкість: чим він швидше обертається, тим швидше та якісніше проходить обробка. Обертання шпинделя варіюється в межах 400-3500 оборотів за одну хвилину.
Максимальний діаметр обробки впливає на те, якої товщини заготовку можна обробити.
До додаткових функцій можна віднести:
- регулювання швидкості шпинделя – така функція частіше за все присутня в моделях професійного рівня;
- реверс – станок, оснащений реверсом, можна обертати в різні сторони;
- копір – допомагає створити копію оброблюваної заготовки.
Деякі моделі оснащені дисплеєм, на якому відображено обраний режим та інша інформація, яка стосується робочого процесу.
Установка та монтаж токарного станка
Окрім правил монтажу та установки, потрібно також дотримуватися деяких нюансів транспортування – станок потрібно переносити обережно, захищати його від різких рухів та ударів (якщо верстат знаходиться в зібраному вигляді). Якщо станок уже зібраний і його потрібно перенести в інше місце, в спеціальні отвори вставляють спеціальну штангу діаметром до 65 мм та підвести до станка підйомно-транспортний пристрій, який перенесе його до місця розташування, при цьому потрібно бути дуже обережними, з допомогою дерев’яних брусків захищати виступаючі частини від пошкоджень. Ліва та права каретки повинні бути зміщені відносно осі шпинделя та знаходитися посередині станини станка, а середній рухомий кожух огородження повинен фіксуватися на лівій каретці з допомогою спеціального фіксатора.
Перш, ніж приступати до монтажу, потрібно також підгодовувати майданчик, на якому буде знаходитися станок. Фундамент повинен відповідати паспортним даним станка. Особливу увагу слід звернути на загальний стан поверхні, ретельно перевірити, чи нема сторонніх предметів, схилів в тих місцях, де повинні розташовуватися клинові опори або прокладки. Також варто ретельно перевірити, в якому стані знаходиться різець та чи правильно розташовані фундаментні гвинти.
Варто відзначити, що бетонні подушки не зручні при установці токарного станка, верстат потрібно встановити на рівну поверхню, відрегулювати по рівню, зробити опалубку, а вже тоді залити бетоном. Бетонний тип установки має свої плюси, а саме міцність та надійний захист від вібрацій, висока точність обробки. Мінус – перестановка обладнання, оскільки перед монтажем бетонні подушки потрібно повністю зламати.
Як правильно підключити токарний станок до мережі
Підключення токарного станка не вимагає якихось особливих навиків, лише знання основних правил роботи з елетромережею. Головне – правильно розрахувати вольтаж мережі та потужність двигуна. А далі робити все по схемі, яка виглядає таким чином:
-
- Спочатку потрібно перевірити інформацію про живлення, яка знаходиться шильнику. В цій інформації має вказуватися напруга, на яку розрахований станок, частота мережі, потужність верстата.
- Далі потрібно знайти місце підключення, тобто, отвір під провід. В більшості моделей цей отвір знаходиться внизу електрошафи. Знизу до клемника підключається 4-х пилковий дріт, з іншого боку – прокладені найтовстіші кабелі.
- Для підключення станка до однофазної мережі достатньо лише однієї розетки із заземленням. Таке підключення підходить лише для приватних будинків, офісів, інших будівель з однофазною мережею (220В).
- Підключення трифазної мережі відбувається за такою ж схемою, як і однофазної, тільки потрібно враховувати правильну послідовність фаз. Для цього існує спеціальне маркування: фаза 1 – A, U, L1 (білий колір), фаза 2 – B, V, L2, фаза 3 – C, W, L3. Нульовий привод позначається буквою N, заземлення – PE.
Трапляються випадки, коли на станку немає шильника. Але в промисловому верстаті є клема для підключення (L1, L2, L3, PE), до якої підключається три фази. Існують також станки с ЧПУ, які частіше за все підключаються до трифазної мережі та поставляються разом з трансформатором. Трансформатор підключається до щитка, а станок – до трансформатора з допомогою штатного кабелю. Визначити, від якої напруги працює станок, дуже просто: достатньо відкрити кришку асинхронного двигуна та подивитися на схему з’єднання. Якщо підключення представлене у вигляді зірки, то станок працює від трифазної напруги 380В, якщо трикутника – то від однофазної (220В).
Підключити трифазний станок до однофазної мережі дуже важко, але можливо. Для цього потрібно робити деякі зміни в монтажі електрошафи. Цей процес легко виконати, застосувавши промисловий станок з ЧПУ для свердління.
PR